Кинокомпания "Лайънсгейт" и "Лейкшор Ентъртеймънт" представят
"Среднощен влак за месо"
Мая?
Тук съм. - Здрасти.
Прочете ли си книгата?
Почти.
Още съвсем малко.
Знаеш ли колко народ се жалва,
че градът е станал мръсен и опасен?
И че на всички им се иска да се върнат
"добрите стари времена".
Но излиза...
че в "добрите стари времена" тук е било...
страшна отврат.
Любимият ми вече не е ли с мен?...
Какво?
Мили, добре ли си? - Не...
Какво има?
Не... Някакъв "майстор" излетял на тротоара...
Да? - Блъснал пешеходец
и влязъл във витрината.
Когато пристигнах там...
тялото вече го прибираха в чувал, но успях да го щракна...
Мислех да пробутам снимката в "Ню Йорк Поуст", но, изглежда...
качеството не нещо особено. - А ти как би постъпил,
научавайки, че имам новина, благодарение на която
ще снимаш само това, което ти се иска...
През целият си... останал живот...
Ще те взема за жена.
Само това? - Какво още искаш?
Ами...
Разказвам...
Ние... в леглото...
и ти мислиш само... за едно...
как да направиш така, че ние... цял час...
да бъдем много щастливи.
Съгласен съм. - Да?!
Да. - Харесва ли ти?
Вярно ли е? Добре. Е, какво пък...
Винаги си искал да се запознаеш
с приятелите на Джарвис от светът на изкуството, нали?
И ти не можеше да разбереш какво пречи?
Аз му се обадих днес и го попитах:
Джарвис, защо не представиш на приятелите си Леон?
И знаеш ли какво ми каза?! - Какво?
Той смятал, че когато ти си готов
сам ще помолиш... за това.
Аз те изпреварих.
Яко, нали?...
Знаеш ли коя е Сюзан Хоф? - Разбира се.
Шегуваш ли се? - Приличам ли на такава?
Утре имате среща. - Разиграваш ли ме?!
Не...
Отброяването започна ли?
И, виж...
Не споменавай за Мая. - Какво?
Това пък защо?! - На Сюзан и харесва
когато художниците и са млади и самотни.
И, честно казано...
не е задължително да са мъже.
Оп, да вървим.
Здравей, скъпа. - Здравей.
Извинете ни, закъсняхме. - Не се извинявайте.
Пунктуалността не значи нищо за мен.
Тя е качество на безличните хора.
Знаеш ли как разбрах, че Баския е гений?
Той закъсня за обяд два дни.
Какво пък, да поговорим за твоите работи.
Обясни ми. Какво те интересува?
Градът... - Защо?
Никой не е уловил същността му.
Моята цел... моята... мечта е...
да проникна... в самото му сърце.
Не си успял.
Оказал си се на точното място, нали така?
Да. - Но не в това време.
Снимката привлича внимание, но какво от това...
Това е мелодрама.
Изразителна, но пуста.
А аз искам да знам какво ще е по-нататък.
Аз искам да видя лицето на бизнесменът
когато скитникът го докосне.
Следващият път, когато проникнеш в сърцето на градът...
Остани там.
Бъди смел. Лови моментът.
И след това ела.
Изложих се. - Не е така.
Който се е изложил тя му отделя една минута, не пет.
Какво, хареса ли и? - Ами...
Засега не много.
Мислиш, че е права, Леон?
Глупости...
Чупка от тук! Изчезвай, изчезвай!
Да се запознаем. - Пуснете ме, моля ви!
Ще си го изработиш на колене, красавице.
Стой! Не се дърпай, кучко! - Какво искаш, боклук?
Качи се, ще разбереш.
Какво?!
Добре... да, забележително.
Спри там, ето там, стоп, идеално.
Укроти се! Няма кой да ти помогне.
За пръв път ли се снимаш в киното?
Отиваме си.
Ще пукнеш, мамицата ти!
Как сте?!
Благодаря ви...
Ако беше някой друг... щеше просто да избяга.
А аз... съм тук.
Стоя... този път.
Аригато.
Благодаря.
Мили? - Да?
Чантата да си ми виждал? - Май е на столът.
Кога си го снимал това?!
Миналата нощ.
Трябва да ги покажеш на Сюзан Хоф.
На мен ми се струва, че именно това...
тя и искаше.
Така ли мислиш? - Да!
Или аз нищо не разбирам.
Хей! Добро утро. - Добро.
Това е, бягам.
Е, добре...
Заповядайте, сър. - Благодаря.
Махни си ръцете.
Няма за какво - За последен път.
Казах, че няма и точка по въпросът.
Щом не ми пука, че гадната ти мазнина ще попадне на тофуто ми,
какво ти пука, че моят тофу ще попадне върху гадната ти мазнина.
Моите клиенти са истински американци.
С нормален вкус.
Те няма да търпят стекът им да е до сирене от соя.
Самото му име те кара да повръщаш.
Те няма да знаят. - Аз ще знам.
Тофуто е безвкусно! - Ето, че си признаваш!
Разбира се.
Ох, дядо ми ако ме беше видял как приготвям този ужас,
щеше да се изправи сред мъртвите и да ме направи на пържола.
И твоите клиенти веднага биха я изяли.
"Жена изчезва рано сутринта"
Мая?
Това нали е същото момиче?
Тя е модел.
"Ерика Сакаке към два часа през нощта излиза
от нощен клуб и след това изчезва"
Господи, но това е...
Какво? - През същата тази нощ!
Тръгвам.
Къде тръгна?! - В полицията. Ще ти звънна.
И, виждайки Ви, хулиганите побягнаха със все сила?
Какво? Тези биячи ли?!
Шегувате ли се, тях ги принуди да си отидат
камерата за видео наблюдение, която им показах.
И къде си отидоха?
Аз си помислих, че са си тръгнали, но...
е напълно възможно да са слезли по някое друго стълбище.
И след това са се качили във същият влак, в който е и тя.
А вие?
Казвам ви...
Не се качих на влака, а си тръгнах пеш.
Ясно... - Нима?
Мисля, че трябва да погледнете лентата от камерата за наблюдение.
Вие продавате ли снимките си?
Какво? А... да. Но не такива.
Предимно от местопроизшествия.
Ерика е известна персона...
Таблоидите биха се заинтересували.
Виж ти... Не си го представям.
Така ли?! - Да, не съм я следил.
Ако намеквате... за това. Слушайте, аз...
Аз видях тези момчета!
Те ми привлякоха вниманието и аз тръгнах след тях.
Но сте снимал момичето.
Ами, да, да... но... по принцип... аз...
Какво?
Като намерите отговорът... звъннете.
Какво?
Не, не си представях, че можете да кажете "Ооо".
Не мога.
И не го казвам.
От както свърших училище.
Но снимките са хубави.
След три седмици организирам изложба.
Донесете още няколко стойностни снимки...
И сте участник.
Точно така.
Без твоята истинска... любов... и поддръжка...
И без твоите влиятелни делови партньори,
с които ти толкова дълго не ме запознаваше...
Всичко това би било... неосъществимо.
По дяволите...
Обичам ви... и двамата.
Наздраве.
Е, аз вече тръгвам. - Какво?!
Не! - Чакай, къде тръгна?
Да снимам още. - Защо?!
Тя заповяда. - Заповяда, но не сега!
Стой!
Защо не можем... - Само две.
Само толкова, колкото трябва.
А за две ще ти стигнат ли?
Кажи и, нека да се успокой.
Мила, возя се в метрото всеки ден, нищо опасно няма.
Но всички тези истории...
Това е било отдавна. Виж, няма нито един графит.
Чист въздух, казват спирките. Съвсем друг век.
Ние на следващата слизаме, така че...
ти постъпвай както искаш, но...
Ние слизаме, разбра ли. - Да.
Разбира се, след това можем да отидем в нас.
И Лий. Да си направим романтична вечеря за трима.
Пропуснахме спирката!
Искаш да вкараш жена ми в леглото си.
Според мен, това те възбужда. - Брент.
Не, но знаеш ли какво е това?
Това е същото...
като онзи спектакъл, на който ни заведе.
Спомняш ли си? - Стига да не го беше проспал.
Брент. - Той ти хареса.
Какво? Какво?!
Не...
НЕ!
Не... НЕ!
НЕ!
Защо правите това?...
Извинете ме, аз... аз исках само да Ви снимам.
Даже не знам какво ме прихвана...
"Хотел Баркли".
Хей, приятел! - Какво?
Я дай да погледна!
Какво?!...
Нямате право! - Не, имам!
"Оранжева тревога". Проверявам който искам!
Но това е... - Ами ако имаш бомба там?!
Откъде да знам?! - Това е фотоапарат!
Животът е като кутия с бонбони.
Какво, по дяволите, става?!
Той зави не където трябва!
Това е граждански арест!
Ще ти забия това чукче в задникът!
Аз много съм разочарован, Махогани.
Почистете всичко.
Господи!
Боже...
Как влезе?!
Имам си ключе.
Само не изпадай в шок предварително.
Пръстенът още не е годежен... парите засега са малко, но...
Този пръстен, да кажем, е... обещаващ годеж.
Не е нищо особено...
Нищо?...
Имам ужасен вкус...
Напротив...
Прекрасен е... - Мислиш ли?
Сега ще му помогнем.
Не си представям живота си без теб...
Опитай се...
Обичам те.
Кой е това?
А, не го познавам.
Касапин някакъв...
Той беше на спирката, когато това момиче изчезна.
Това снимки за изложбата ли са?
Не, просто е необикновен типаж.
Да, действително...
Но... защо ходиш по петите му?!
Нали трябва да правиш снимки за Сюзан?
О, не, не, аз не ходя.
Но си помислих, че щом е бил на спирката онази нощ...
то е възможно... - Да, тогава знаеш ли какво?...
Дай снимките... на ченгетата и забрави за това.
Хора постоянно изчезват, там ще се оправят.
"По подозрение за убийство е задържан касапин".
Какво? - Какво?
Какво има?
Как по-деликатно да го кажа?...
Изглеждаш кофти.
Трудя се неуморно, без почивка.
В преследване на славата... или туберкулозата.
Ето, виж го, този работохолик.
Какво ти е?
С какво ще ни нахраниш?
Днес имаме гърди в панировка,
пуешко панирано филе и пиле с пармезан.
Какво? Опитах го, и какво от това?
По дяволите... Дай го насам.
Сигурен ли си? Това е... стек.
Месо. - Виждам.
"Касапин свързан с изчезването на хора".
Здрасти.
Да, знам, изглеждам ужасно.
Отново касапинът ли?
Той работи тук!
Ти си обзет от този касапин...
Ти трябва да се съсредоточиш върху изложбата.
Слушай, Мая!
Помниш ли как ми разправяше,
че изчезват хора незнайно къде, незнайно защо?
Нали така?
Нали така?! - Да...
Да, но въпреки това има причина!
Аз много мислих за това през последните дни!
Ето! Погледни!
Тези карфици са хора, изчезнали през последните три години!
Никой от тях така и не е намерен!
Нито обаждане, нито искане за откуп, нито труп! Нищо!
Те просто са се изпарили във въздухът!
Така е, и какво, според теб, става?
Според мен... това не е случайност!
Някой ги отвлича.
Труповете не могат да ги намерят, защото той ги крие тук!
Той ги транжира?! - Да!
Мили, аз... чуй ме... аз съм сигурна, че това е...
Господи, само погледни това! Какво ще кажеш за това?!
"Разследването за касапинът убиец е прекратено".
Някакъв човек е бил обвинен в отвличане...
И той е работил в същата кланница!
Това е стара история! - Той е работил в същата кланница!
Ти какво?! Искаш да кажеш, че
това е същият човек?! Това ли имаш в предвид?!
Защото не разбирам какво?! За какво говориш?!
Възможно ли е?! Той какво?! Превъплътил се е в този психар?!
Не, не, не е възможно! - Мили, не разбирам!
Не може да бъде! Чуй ме!
Работата е там, че това се е случвало и преди!
Може и да е съвпадение, тоест...
Този тип е замесен по някакъв начин, сигурен съм!
Виж! Само погледни!
Аз бях там онази нощ!
И я отвлякоха!
Това е влакът! Това е ръката му!
Откъде съм разбрал?! Просто го снимах, когато
слизаше към тази спирка в метрото!
Аз го щракнах! Щракнах го!
Ето! Това е той! Самият той!
Сега се случва това, което се е случвало и тогава!
По същата схема!
Не е изключено, че копира! - Не...
Пипнах го! - Това не може да бъде!
Разбра ли! Просто не може да бъде! Ясно!
Това е! Достатъчно...
Повече никакви... нощни снимки.
Само денем... и повече никакви...
ужаси. Моля те, забрави...
за теорията ти за заговор. Забрави за касапинът...
Снимай само това, което ще те радва.
Което те прави щастлив.
Леон... не ме оставяй...
Теб аз те обичам...
Обичам те.
Какво?...
Прости ми...
Джарвис ми показа снимки на тази мадама...
която... ще прослави приятелят ти.
Да, и какво?
За да свалиш такава мадама, какво трябва да направиш?
Да се превърнеш в този, който не нарича жените "мадами".
Мая? Може ли за две минути?
Нищо подобно.
Не. Ще дойдеш по-късно.
Тя не може. Ще дойдеш по-късно.
Е, какво?
Права си...
Това е всичко, което исках да ти кажа.
Сладки?
Купете си бонбони. - Не, благодаря.
Жалко.
Не искате ли да си купите бонбони?
Остави го.
Купете си бонбони.
Благодаря.
Не...
По дяволите!
Хей, отворете! Отворете вратата, гадове!
Отворете проклетата врата!
Божичко...
Кой е? - Аз съм.
О, слава Богу.
Мили, къде беше?!
Леон, какво се е случило?!
Леон, Леон, какво става, Леон?!
Какво е станало, Леон?!
Мили...
Отвори вратата. Какво ти е?
Леон, отвори вратата.
Плашиш ме...
Моля те, отвори вратата.
Това не е честно, Леон!
Отвори вратата!
Отвори вратата веднага!
Не заслужавам такова отношение!
Стига си ме измъчвал!
Няма те по цяла нощ, после се появяваш...
и ми затваряш вратата под носа!
Заспивам вече... - Не, не...
Не, почакай мили, почакай, не си лягай.
Какво се е случило?... Какво се е случило?
О, Боже... Какво е това?...
Боже мой...
Спешно трябва да те закараме... в болница.
Тръгнах след него в метрото...
Влакът винаги е нощен.
Не е изключено да е един и същ.
Той изчаква докато почти всички слязат.
И действа.
Убива ги все едно са говеда...
Видях го това...
И заснех всичко...
Труповете не ги намират, защото ги крие сред трупното месо...
Ние трябва... Ще... викна Бърза Помощ.
А точно над изоставеното разклонение е...
тази кланница.
Ясно. А сега ето какво...
Аз... ще те закарам в болницата.
И докато обработват раните ти...
ще проявя снимките и ще ги занеса в полицията.
Снимки няма...
Взеха ми апаратът.
Какво?! - Аз нямам доказателства.
Освен белезите на гърдите.
Мили, всичко ще е наред.
Ще викна Бърза Помощ, става ли?
Потърпи.
Няма нужда...
Те ще помислят, че съм луд...
Че аз съм убил Ерика. - Знам...
Знам, но аз... аз искам да ти помогна.
Няма нужда...
Върви да спиш.
Днес е изложбата.
"Хотел Баркли".
И ние сме луди като него. - Съвсем не.
Ние разбираме, че това е психоза.
А той - не.
Какво друго ни остава?
Какво ни остава?
Да намерим фотоапаратът и да видим това, което е видял и той.
Господи Исусе!
Почакай.
По-добре почакай тук.
Ако той се върне... ми дай знак.
Става ли?
В какъв смисъл да се върне?
Ако той се върне ние сме трупове!
Двамата по-бързо ще претърсим всичко, нали така?
Аз ще отида... на там.
Проклятие!
"Разписание на влаковете".
"Нощно разписание".
"1950-та година". Спирка "14-та улица".
Джарвис?...
Не...
НЕ!...
Мис Джоунс? - Намерихте ли Джарвис?
Успокойте се.
Моля, седнете.
Току-що получих докладът на нашите сътрудници.
Те са проверили тази стая.
Там няма никой. - Това е невъзможно!
Те са срещнали наемателят в хола.
Дал им е да огледат всичко. Казал, че го е нямало целият ден.
Лъжа!
Той е касапин!
Леон каза, че той коли хората все едно са говеда!
Той го е видял и заснел! - Какво говорите?!
Знам, че звучи безумно.
Аз също не повярвах, но бях в тази стая.
Аз видях инструменти му!
Достатъчно.
Сега да поговорим всъщност какво е било.
Наемателят е казал, че му е изчезнала семейна ценност.
Албум.
Той трябва да се върне.
Това е разписание! В него са отбелязани
всички убийства за последните сто години!
Не може да го върнете, защото това е единственото доказателство...
Покажете ми го.
Наемателят няма да ви даде под съд.
Само му върнете собствеността.
Аз, аз... това не е истина, то е...
То е в Джарвис.
Но... вие ще го намерите, нали?
Мис Джоунс, вие току-що си признахте за незаконно нахлуване!
Това е много сериозно!
Като нищо ще ви задържа!
Ако вие не дойдете с мен там
ще взема някой друг!
И ще попаднете в участъка, мис Джоунс!
Бил и Сю Бент.
Взимат всичко, което им предложа.
Но, поддържайки илюзия за собствено решение
чакат моята дума.
Клайнер.
Тези много обичат да говорят.
Да обсъждат "пост модернистичните работи".
Обсъди ги... и те са твои.
А, ето ги и Франкс.
Те фотографии не купуват, но твоите наистина биха им подхождали.
Джеф, Енди?
Това е самият Леон.
Виж ти.
Енди смята, че вие сте художник, а не фотограф.
Енди, това е...
Но Вие сте много наблюдателна, започнах като художник.
Дългът ме зове. Извинете ме.
- Разбира се.
Да вървим. Поклонниците те чакат.
Според мен, това няма да го вземат.
Твърде подтискащо е.
Ало? Къде отиваш?!
Питах, къде тръгна?
Трябва да хвана влакът...
Не, вие казахте полусуров.
Хей! - Хей, по-тихо! Става ли?
А, пари! Момент!
Ти чу ли? Невероятно!
Къде се мотаеш?! Какво има?!
Къде е пистолетът? - Мая...
Стига! Ти и без това си...
същото куку, като приятелчето си!
Е, добре.
Стоп! Мая, спри, какво правиш?! Стой! Върни се!
Не си го и помисляй! Ако си тръгнеш... Мая, Мая, върни се!
Леон, върна ли се?
Този касапин... според мен този касапин хвана Джарвис...
А това ченге, аз, аз, аз...
Мис Джоунс!
Върнете книгата, мис Джоунс!
Обяснете ми що за дяволска работа става?!
Не!
А вие какво знаете?
Къде се дяна Джарвис?
Отговаряй!
Той е във влакът.
На 14-та улица. Първият влак след два часа.
НЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕЕ!...
НЕЕЕЕЕЕЕЕ!...
О, Боже!...
О, Боже... - Мая...
Джарвис... - Мая...
Всичко това е заради мен...
Джарвис...
Не... НЕЕЕЕЕ!...
СТОЙ!
НЕЕЕЕЕЕЕЕЕ!...
Джарвис...
"Грийнлейн".
Моля. Отдръпнете се от месото.
Да вървим.
Твой ред е...
Той загуби предишната си ловкост.
И знаеше какво го чака.
Това е голяма привилегия.
Завиждам ти.
Отците са се появили много преди твоето раждане.
И много преди раждането на всички живи, толкова отдавна.
И даже много по рано.
Сега и ти дойде при нас.
Малцина са успявали да проникнат в тесният кръг на посветени.
Ние ги защищаваме и храним.
И по този начин запазваме редът.
Така и трябва да прави.
За да останат световете разделени.
Скоро сам всичко ще разбереш.
А сега служи.
Както служим всички ние.
Без излишни въпроси.
"А засега мис Джоунс и мистър Томпкинс
са в списъкът на безследно изчезнали".
"Но полицията има и други версии".
"В градът през това време текат последни приготовления
за срещата на лидерите на ред страни от Европейският съюз".
"Кметството е излязло с подкрепа за перспективите
за търговско сътрудничество".
"И е набелязало график за срещи с представителите на местният бизнес".
"В програмата на пребиваването е включен оглед
на градското пристанище и транспортните средства".
Субтитри: Stalker